[ © anoXmous @ https://thepiratebay.sx/user/[qusawa]
Rösten ni hör är inte min stämma-
-utan min inre röst.
Jag har inte talat sen jag var sex år gammal.
Ingen vet varför, inte ens jag själv.
Far kallar det en mörk gåva-
-och att jag skulle kunna sluta andas.
I dag gifte han bort mig med en främmande man.
Min dotter och jag ska flytta till honom i hans hemland.
Min stumhet bekommer honom inte. Han skriver så här...
Gud älskar oskäliga varelser, så varför inte han?
Bara han hade Guds tålamod-
-för tystnaden lämnar ingen oberörd.
Men lustigt nog betraktar jag mig inte som stum.
Det beror på mitt piano.
Det blir tomt utan det på resan.
Vi lämnar dem där. Är det inte det de vill?
Bra förslag. Lämna dem där och bli lynchad.
De kanske inte kan ta sig fram till er i det här vädret.
Har ni nåt vindskydd?
Hon säger "tack".
Vill din mor hellre följa med oss till Nelson?
Nej. Hellre blir hon kokt levande...
-...än sätter sig i er skorv igen. -Var glad att jag inte smiskar dig.
Förbannat glad.
Mamma, akta!
Hur gick det?
Titta, jag är en stor mal.
Kan den fatta eld?
"Vinden sa: 'Minns du hur vi brukade leka? Följ med."
"Men hon vägrade."
Jag tänker inte kalla honom "pappa". Inte nånting.
Jag tänker inte ens se åt honom.
Ska vi stanna här?
Ska vi stanna?
Vi måste fortsätta.
Miss McGrath, Alisdair Stewart. Vakna. Jag har bärare med mig.
Ni har bra många lådor.
Jag vill veta vad de innehåller.
Hör ni mig?
Bra.
Vad är det i den här?
Ni är mindre än jag trodde.
Och den här?
Den är väldigt stor.
Vad innehåller den? En säng?
Det är min mors piano.
Säg åt dem att bära två och två. Alla lådor...
...bordet och koffertarna.
Vad tycker du?
Hon ser trött ut.
Hon verkar ha stannat i växten.
Bara koffertar och lådor.
PIANOT?
-Det kan vi inte ta nu. -Ni måste. Hon vill ha med sig det.
Jag med, men vi är inte tillräckligt många.
För tungt.
Menar ni att ni inte vill ha med er kläderna och köksgeråden?
Vi kan inte lämna pianot.
Saken är slutdiskuterad. Skönt att ni kom fram välbehållna.
Mor undrar om de kan hämta det direkt.
-Jag beklagar förseningen... -När de andra sakerna är framme.
Förbered er på en besvärlig resa.
Buskaget sliter sönder kläderna, och leran är djup på sina ställen.
Vad gör de? Vi har inte tid med sånt.
Vad är det? Varför stannar de?
Det är vägen till deras begravningsplats.
De vill ha mer pengar. De försöker dra ut på tiden.
Nej. De vet en annan väg, vid sidan om den här.
Ta av dig den, Septimus.
Tänk på var du sätter fötterna.
Sluta, snälla du.
Sluta. Den går sönder. Sätt dig, i stället.
Den går sönder!
Sänk armarna.
Blir det ingen vigselakt har ni åtminstone ett fotografi.
Spetsen är ömtålig.
Min riktige far var en berömd tysk kompositör.
De träffades när mamma var operasångerska i Luxemburg.
Varför?
Jag vill vara med på fotografiet.
-Ska vi låta tyget ligga? -Det ska bara hålla stolarna torra.
Jag halkade nästan på plankorna.
-Sätt er i stolen. -Ta bort presenningen.
Jag beklagar att det regnar, men det är för mörkt inomhus.
-Var ska jag stå med paraplyet? -På andra sidan.
Ta det här.
Sätt er.
Sitt stilla.
-Var gifte de sig? -I en skog, med älvor som tärnor...
...som alla höll en alf i handen.
Nej, jag narras. Det var i en liten kyrka i bergen.
-Vilka berg? -Pyrenéerna.
-Där har jag aldrig varit. -Mor sjöng på tyska.
Hennes röst ekade mellan dalarna. Det var före olyckan.
Vad hände?
En dag när mor och far sjöng i skogen blåste det upp till storm.
Men de sjöng så intensivt att de inte märkte det.
När rösterna steg för de sista tonerna-
-kom en blixt och träffade min far. Han brann som en fackla.
I samma ögonblick blev min mor stum.
Hon sa aldrig mer ett ord.
Kära nån.
Aldrig mer ett ord?
Av chocken. Det förstås.
Fruktansvärt.
Förlåt.
Jag måste resa bort ett par dagar.
Jag är intresserad av en bit mark jag kan köpa förmånligt.
Jag hoppas att du finner dig tillrätta under tiden. Vi kanske...
...kunde börja om på nytt.
Blir det bra?
Jag kan inte läsa.
Snälla, visa oss vägen till stranden där vi steg i land.
Det kan jag tyvärr inte göra.
Jag har inte tid.
Adjö.
Jag kan inte följa med er.
Jag kan inte.
Mamma! Titta!
God dag på er.
Du har slutat att kamma dig. Det gick lite till överdrift...
Det är de här öppningarna som huvudena ska igenom.
De ska vara döda. Pastorn ska använda djurblod. Dramatiskt värre.
-Dramatiskt värre. -Te.
Morag...
...vad skulle du tro om nån som spelar på ett köksbord-
-som vore det ett piano?
Ett piano?
Besynnerligt, inte sant? Det är ju inget piano.
Det låter inte om det.
Kex.
Nej, det hörs inget.
Jag visste att hon var stum, men jag undrar om det räcker med det.
Jag undrar om hon är...sinnesrubbad.
-Inget ljud alls? -Nej, det var ett bord.
Hon var väldigt våldsam med klänningen. Slet loss en bit spets.
Hade jag inte varit där hade hon säkert torkat fötterna på den.
Än har inget hänt.
-Det är bara ett bekymmer. -Givetvis. Ett bekymmer.
-Tystnaden har sina fördelar. -Förvisso.
Med tiden blir hon säkert... tillgiven.
Inget är så lätt att tycka om som husdjur. Och de säger inget.
Vad tycker du om marken på andra sidan bäcken?
Jag har inga pengar. Vart vill du komma?
-Jag vill göra ett byte. -Med vad?
Pianot.
Pianot på stranden?
Det är inte sankmark?
Nej.
Baines, musikälskaren. Det visste jag inte.
Dolda talanger, George.
Jag måste ta lektioner. Annars vore det ingen mening.
Jag antar det.
Ada kan spela.
Det stod i brevet att hon har spelat sen hon var fem-sex år.
På vad?
På ditt piano.
-Vad säger hon? -Att han inte får röra hennes piano.
Han är en tölp. Han kan inte läsa.
Han vill förkovra sig. Och du kan spela på det.
Lär honom att sköta om det.
"Pianot är mitt. Det är MITT."
Du kan inte hålla på så här.
Vi är en familj nu. Alla gör uppoffringar, även du!
Du ska lära honom. Det ska jag se till.
Ett Broadwood.
Ett förnämligt instrument. Jag har inte sett nåt sånt här.
Inte heller i New South Wales, där jag har stämt runt 200.
Parfym?
Och salt, förstås.
Mor kan inte ge lektioner när pianot är helt ostämt.
Så jag ska spela skalor.
Hoppas att ni har skrubbat händerna.
Det är stämt.
Jag skulle ju lära honom!
Mor vill se vad ni kan spela.
Jag spelar helst inte.
-Jag vill lyssna och lära. -Alla måste öva.
Jag vill bara lyssna.
Fint.
"Jag har berättat om din far så många gånger."
Berätta igen. Var han din lärare?
Hur talade du med honom?
"Jag behövde inte tala."
"Jag draperade tankarna i hans huvud som lakan."
Varför gifte ni er inte?
"Han blev rädd och slutade lyssna."
Ska jag ge dig en god natt-kyss?
Försvinn! Du behöver ett bad.
Fy på dig. Försvinn, din lorthög!
Förbaskade lorthög. Försvinn, Flynn!
Ada. Vänta.
Vet du hur man köpslår?
Du kan få ditt piano tillbaka.
Vill du ha det tillbaka?
Vill du det?
Du förstår...
Jag vill att vi ska träffa ett avtal.
Det är vissa saker...
...som jag vill göra medan du spelar. Du kan få det tillbaka.
Ett besök för varje tangent?
Din klänning?
Kjolen?
För de svarta? Det är mycket mindre. Hälften.
Kör till. De svarta, då.
Stackars liten.
Vad var det för en otäcking som körde ut dig i regnet-
-och sjasade i väg dig med en pinne?
Hos mig är du säker.
Sax.
Sätt ifrån dig brickan och sträck fram handen.
-Ta mr Stewart i stället. -Snälla Nessie.
Slipp då. - Kom, Mary.
-Se så. -Kör i vind.
Sträck fram handen.
Nej, nej. Sträck fram handen.
Titta, du blir angripen.
Blodet kommer att göra susen.
Hit, Flynn.
Fy på dig.
Var inte så motspänstig.
Jag vill tala med min mor.
Jag vill se på.
"Du måste hålla dig lugn och leka utomhus."
Jag ska vara tyst.
"Han är väldigt blyg, för att han är nybörjare."
Jag ska inte titta på honom.
Gå försiktigt.
Du behöver egentligen ingen, men du får en ändå.
Passa tiden. Det står två tider angivna-
-och eftersom du följer en av de medverkande gäller den första tiden.
Vänta.
Hur går lektionerna?
Så han gör sina framsteg?
Hon verkar ha lugnat sig. Är hon mer tillgiven?
Med tiden...
Lyft på kjolfållen.
Lyft den högre.
Högre.
Lyft den högre.
Du behöver en fru.
Den ska inte få hänga där och sura mellan benen-
-resten av livet.
Det är ingen fara. Jag räddar dig.
-Jag har en fru. -Jag räddar henne med.
-Var är din fru? -Min fru?
Hon bor i Hull i England.
Hon måste vara ful eftersom du har flytt henne.
Du behöver en ny fru.
En sån skatt ska inte sova på din mage om nätterna.
Knäpp upp klänningen. Jag vill se armarna.
Spela.
Två tangenter.
Jag ska lyssna noga på repetitionerna-
-för jag bor långt bort, och kan inte komma så ofta.
Hur tecknar man "repetition"?
Värre öde än att vara stum finns inte.
-Att vara döv. -Ja, det med. Fruktansvärt.
Mamma säger att de flesta människor bara pratar smörja-
-som det ändå inte är värt att höra.
-Det var en radikal åsikt. -Ja. Förfärligt.
Floderna och grottorna där våra förfäder ligger begravda-
-ligger på den marken.
Säg det till honom, Baines.
Vad säger de? Tänker de sälja?
De får filtarna mot hälften av marken.
Tolv.
Erbjud dem gevären.
Vad ska de med marken till? De brukar den ju inte.
Hur vet de att den tillhör dem?
-Jag kan lika gärna staka ut den. -Ja, varför inte?
Ada säger att du är duktig på att spela. Jag måste komma och lyssna.
-Vad spelar du? -Inget, än så länge.
Fyra tangenter. Varför fem?
Jag vill bara ligga ner.
Kör till. Fem.
Skynda er.
Om ni inte har fått läpparna målade, ställ er på led bakom Rose.
Har alla kissat?
Inget spring på scenen.
De sätter fram fler stolar.
Vem har vi här, om inte den musikaliske mr Baines?
Vad ska du spela för oss? "Blinka lilla stjärna"?
Vill du vända notblad åt Nessie? Hon spelar för barnen.
Jag har scenkläder.
Det gläder mig att du har börjat spela piano.
Vad sägs om "Mary Had A Little Lamb"?
Eller en polka? Vad blir det, George?
Dumbommar.
Sätt dig närmare.
Mina damer och herrar, sätt er på era platser. Spelet kan börja.
Och den unga flickan hittade Blåskäggs alla försvunna fruar.
Deras avhuggna huvuden blödde fortfarande.
Deras ögon grät fortfarande.
Inte så fort, Nessie.
Tyst! Vem där?
Jag är tidig i dag, min kära hustru.
Var är ni?
Min make, vilken överraskning.
Ja, min hustru. Det kallar jag överraskning.
Så nu känner du min hemlighet?
Du, den yngsta...
...och älskligaste...
...av alla mina fruar...
...måste bereda dig på att dö!
Nej, vänta!
Jag väntar inte.
Blotta din hals.
Smaka på det här, din ynkrygg!
Får jag presentera mrs Williams, mrs Parsons-
-mrs Reid, miss Palmer och miss Kerr.
Så trevligt.
Gör som du vill.
Spela vad du vill.
Jag vill ligga naken bredvid dig.
Hur många blir det?
Ja. Tio tangenter.
Vad är klockan?
Gör aldrig om det där.
Du har dragit skam över dig själv, och träden.
Jag vet varför mr Baines inte kan spela piano.
Du har missat lite här.
Hon låter honom aldrig spela. Hon spelar bara det hon vill.
Och ibland spelar hon inte alls.
-När är nästa lektion? -I morgon.
Du får tillbaka pianot.
Jag har fått nog.
Vår överenskommelse...
...gör dig till en hora, och mig olycklig.
Jag vill att du ska tycka om mig.
Men det kan du inte.
Det är ditt. Gå.
Gå nu.
Stanna omedelbart!
Det är inte ditt. Vad gör du med pianot?
-Han har gett oss det. -Sätt ner det!
Du är slug. Men jag tänker inte släppa ifrån mig marken.
Stanna där.
George vill inte ha besök. Han är sjuk.
Har du tobak till Hira?
Nej.
Baines, hör på.
Du borde inte ha slutat.
Jag ska se till att du lär dig spela efter noter.
Jag vill inte lära mig.
Vad betyder det för vår affär?
Jag har inte råd att köpa pianot.
Det behövs inte. Jag har gett tillbaka det.
Jag vet inte om jag vill ha det.
Jag gav det mest till din fru.
Jag förstår.
Hon blir säkert glad.
Stoppa upp det i röven. Vi är inga barn.
Det är allt jag har.
Ge hit!
Är det som det ska?
Du kan väl spela nåt?
Vad ska jag spela?
Spela en jigg.
-Kan jag nån jigg? -Spela en sång, då.
Varför vill hon inte spela? Vi får tillbaka det, och hon bara går.
Fortsätt.
Vänta!
"Gå tillbaka. Våga inte följa efter mig."
Varför får jag inte?
"Gå och öva."
Jag tänker inte öva!
Fördömt. Fan ta henne.
Måtte hon ramla framstupa i kokande jävla lera!
Måtte en galen hund bita henne tills hon blöder.
-Var är din mor? Vart har hon gått? -Till helvetet!
Vad gör du här?
Har du glömt nåt?
Jag har inte hittat nåt.
Vet han om det?
Pianot är inte skadat? Det kom fram ordentligt?
Vill du sätta dig?
Jag sätter mig.
Ada...
Jag är olycklig.
För att jag vill ha dig.
Jag kan inte tänka på nåt annat.
Det är därför jag lider.
Jag är sjuk av längtan.
Jag kan varken äta eller sova.
Så om du inte har några känslor för mig...
...kan du gå.
Gå.
Ut härifrån.
Försvinn!
Viska.
Nu när du ska gå känner jag mig olycklig. Hur kommer det sig?
Jag måste få veta vad du tänker göra. Kommer du tillbaka?
Vänta.
Jag vet inte vad du tänker.
Betyder det här nåt för dig?
Jag saknar dig redan.
Älskar du mig?
Kom i morgon om du menar allvar.
Stå still, mamma!
Mamma! De spelar på ditt piano!
Här, pappa.
Du borde inte ha gått dit.
Jag tycker inte om det, inte pappa heller.
Vi kan spela kort om du vill.
Hon går i sömnen.
En natt gick hon ut i bara särken.
Hennes fötter var så såriga att hon inte kunde gå på en vecka.
Beror det på vår teaterpjäs? Har urbefolkningen anfallit dig?
Det här har du gjort galet. Du har satt klinkan på utsidan.
När du stänger om dig är det maorierna som låser in dig.
Med klinkan på den sidan är du fast.
De har tagit över George Baines. Inte konstigt att han flyttar.
Han har beblandat sig för mycket med dem. De sitter hos honom-
-utan ett uns av hyfs.
Han är som förbytt. Som om de har förhäxat honom.
I morgon eller övermorgon ger han sig av.
-Så Baines packar ihop? -Han har inget att packa.
Det är lika bra så. Den dumma Nessie har blivit svag för honom.
Det har fällts lite tårar.
Sluta. Sluta!
Jag fruktar för vår hemfärd. Kan vi känna oss säkra?
Ja, går ni nu är det nog ingen fara.
Håll i det här.
Jag tänkte på pianot.
Hon spelar inte som vi.
Hon är ett märkligt väsen. Och hon spelar märkligt.
Som en stämning som går genom kroppen.
Du spelar okonstlat och uppriktigt. Det tycker jag om.
Ett ljud som smyger sig på en är inte alls behagligt.
Vad var det?
-En duva. -Jag borde ha väntat.
Jag vill röra vid dig.
Varför får jag inte det?
Tycker du inte om mig?
Vem vill vara min vän?
Vi måste komma överens.
Jag har bestämt mig för att lita på att du stannar här.
Du går inte till Baines?
Bra.
Du kanske kan komma att hålla av mig med tiden.
Kära George, du har fått mitt hjärta.
Klaga inte. Och håll tyst.
Du måste vara naken tills jag har tvättat och torkat dina kläder.
Jag struntar i om du fryser.
"Gå med den till Baines. Den är hans."
Vi får ju inte gå dit.
"Gå med den till honom!"
"Gör det."
Snett, mr Stewart. Snett.
Mor ville att jag skulle ge den här till mr Baines.
Jag tänkte att jag kanske inte fick det.
-Ska jag öppna det? -Nej, ge hit.
Den har förlorat sin röst.
Varför? Jag litade på dig.
Jag litade på dig, hör du det?
Varför tvingar du mig att göra dig illa?
Vi kunde ha blivit lyckliga.
Du gör mig rasande. Säg nåt!
Du har ljugit, och det ska stå dig dyrt!
Tala, annars ska det stå dig dyrt!
Älskar du honom? Gör du?
-Är det honom du älskar? -Hon säger nej!
Mor!
Ge det här till Baines.
Försöker han träffa henne igen hugger jag av flera.
Spring!
Vad har hänt?
Så ja.
Vad är det?
Du får inte träffa henne, för då hackar han henne i bitar!
Vad har hänt?
Berätta.
Var är hon?
Lugna dig. Var är hon?
Han högg av det!
Vad har hon sagt till honom?
Hon är bara en liten flicka.
-Jag ska slå in skallen på honom. -Nej!
Han kommer att hugga av flera!
Du kan inte skicka en kärleksförklaring till honom.
Bara tanken gör mig arg.
Jag älskar dig.
Du är bara vingklippt.
Mår du bättre?
Va?
Jag ser på dig. Det är ditt ansikte.
Jag har sett det framför mig och hatat det.
Men nu när jag ser det...
...betyder det ingenting.
Du har dina tatueringar och ser på mig.
Du är till och med rädd för mig.
Upp med dig.
Har Ada pratat med dig?
Med teckenspråk?
Nej, med ord.
-Har du någonsin hört ord? -Nej, inte ord.
Du har aldrig tyckt dig höra det?
Jag hörde det här inne. Jag hörde hennes röst.
Inne i huvudet.
Jag såg på hennes läppar. De formade inga ord-
-men jag hörde henne allt tydligare.
Du var orättvis som straffade henne. Det var mitt fel.
Hon sa:
"Jag är rädd för min vilja."
"Rädd för vad den kan göra. Den är så märklig och stark."
Hon sa:
"Jag måste gå. Låt mig gå."
"Låt Baines ta mig härifrån. Låt honom försöka rädda mig."
Jag önskar att hon vore borta. Och att du vore borta.
Jag vill vakna-
-och upptäcka att det här bara var en dröm.
Det är för tungt. Kanoten kommer att kapsejsa.
Pianot står stadigt.
Bara en galning skulle ta det med sig.
Hon behöver det.
-Vad sa hon? -Vält pianot överbord.
Det är ingen fara. Det går bra.
Hon vill inte ha det. Hon säger att det är förstört.
Jag har fått tangenten. Jag ska laga det.
Hon har rätt. Det är en kista. Ge det en sjömansbegravning.
Snälla Ada.
-Du kommer att ångra dig. -Hon vill inte ha det.
Sätt dig.
Vält det överbord.
Vi gör väl det.
Lossa repen.
Vilken död.
Vilken chans.
Vilken överraskning.
Har min vilja valt livet?
Men det gav mig och många andra ett skrämskott.
Nu ger jag pianolektioner i Nelson.
George har gjort ett metallfinger åt mig.
Jag är stadens original, vilket roar mig.
Jag lär mig att prata.
Det låter fortfarande så illa att jag skäms.
Jag övar bara när jag är ensam, i mörkret.
På nätterna tänker jag på pianot i havets grav.
Och ibland ser jag mig själv flyta ovanför det.
Där nere är allt så stilla att det vaggar mig till sömns.
Det är en märklig vaggvisa, men så är den också min.
Det finns en tystnad där ingenting hörts
Det finns en tystnad där ljud går i kvav
I en kall grav under det djupa hav